DNS
DNS

DNS je hierarchický systém doménových jmen, který je realizován DNS servery a DNS protokolem. Součástí DNS Systému jsou jak pravidla pro tvorbu doménových jmen i domén samotných, tak i mechanismy pro vzájemný převod doménových jmen a IP adres uzlů sítě. RFC 1035 definuje základy DNS protokolu. Doménová jména slouží pro pohodlí uživatelů a umožňují používat místo IP adres symbolická jména uzlů sítě, která jsou uspořádaná do hierarchické struktury.

Dále jsou v textu uvedeny pouze změny a rozdíly v DNS, které si vyžádala implementace IPv6. Proto je nezbytné, aby měl čtenář základní znalosti DNS protokolu.

Podpora DNS v prostředí IPv6 byla složitá a urazila dlouhou cestou, než se stabilizovala. Současná implementace DNS v prostředí IPv6 řeší dva problémy:

- ukládání IPv6 adres do DNS – v současné době tento problém řeší RFC 3596.
- komunikace mezi DNS serverem a klientem po IPv6 – komunikace je otázkou implementace DNS serverů a tedy jejich správců.

Tyto problémy jsou do značné míry nezávislé. Klient může klidně s DNS serverem komunikovat prostřednictvím protokolu IPv4 a vyměňovat si informace o IPv6 a naopak.

Existuje několik informativních RFC dokumentů, které se zabývají otázkami soužití IPv6 s DNS. RFC 3901 se zabývá rekurzivními servery umístěných v koncových sítích, které řeší dotazy místních klientů. RFC 4074 popisuje možné chybové stavy DNS serverů v případě, že obdrží dotaz na záznam typu AAAA. A RFC 4472 komplexně popisuje problematiku soužití IPv6 s DNS. Zabývá se především otázkami typu: "Jaké IPv6 adresy by se měli či neměli zapisovat do DNS?" a "Jaký protokol by se měl použít v případě, že počítač má k dispozici oba protokoly?". Odpovědi na obě otázky jsou stručně popsány dále v textu.