Mobilní sítě GSM – mobilní sítě 2. generace
Přenos dat typu CSD v síti GSM

Digitální mobilní sítě typu GSM byly sice primárně vyvinuty pro potřebu přenosu hlasu, nicméně i lidský hlas přenášejí v digitálním tvaru. Díky tomu je pak pro ně relativně snadné přenášet namísto hlasu i obecná data. Přesto však existují jistá omezení související převážně s maximální dosažitelnou přenosovou rychlostí.

Samotný radiový kanál systému GSM disponuje přenosovou rychlostí 33,8 kbit/s. Z principu fungování sítě GSM je však pro každý časový interval (hovorový kanál) k dispozici jen 22,8 kbit/s. Zbylých 11 kbit/s je využito jako režijní přenosová kapacita sloužící pro zajištění funkcionality sítě GSM. Kapacitu časového intervalu nelze beze zbytku využít výhradně k přenosu vlastních uživatelských dat, protože i zde je třeba z důvodu zajištění spolehlivosti přenosu vyhradit určitý počet režijních bitů. Přenos dat je tedy ve výsledku realizován přenosovou rychlostí 9,6 kbit/s. Zbývající kapacity 13,2 kbit/s je tedy využito pro zajištění spolehlivosti přenosu, ošetření chyb a výpadků. Tento princip přenosu dat je stále velmi často používán a je označován jako CSD, což znamená, že se jedná o přenos dat na základě principu přepojování okruhů.

Přenos dat prostřednictvím CSD

Po určité době však bylo úspěšně odzkoušeno, že datové přenosy nepotřebují vždy tak vysoce robustní ochranné mechanismy a je tedy možné tyto procedury omezit, a tím navýšit dostupnou přenosovou rychlost pro vlastní přenos dat. Konkrétně se tak rychlost přenášených dat zvýšila na hodnotu 14,4 kbit/s, ale ovšem za podmínky, že bude dostupný kvalitnější signál. V okrajových částech buňky a stejně tak i v místech se slabým signálem se však efektivní využitelnost navýšení přenosové rychlosti výrazně snižuje.

Zvýšit spolehlivost datových přenosů přidáváním režijních bitů k bitům přenášeným však není jedinou možností. Je možné využít řešení využívající zpětnou vazbu mezi odesílatelem a příjemcem. Pokud příjemce přijme data poškozená, pošle o tom odesílateli žádost a ten na tuto žádost data opětovně pošle. Tento proces samozřejmě vyžaduje, aby byly obě strany domluveny na tomto postupu a je tedy nutno definovat protokol. Tento protokol se nazývá RLP (Radio Link Protocol).

Bitový tok je zde rozdělen na rámce po 200 bitech a k nim jsou přidány bity pro detekci chyb a číslování rámců. Na přijímací straně je pak testováno správné přijetí každého rámce a v případě chybného přenosu je požadováno jeho opětovné odeslání. Protokol RLP je implementován v koncových bodech sítě GSM, a to jednak v samotné mobilní stanici MS a jednak v ústředně MSC, resp. v na ní navazující jednotce spolupráce s externími sítěmi IWF (InterWorking Function)