Mobilní telekomunikační sítě
Přístupové metody

V rámci jedné buňky musí být zajištěno, aby mohlo být ve stejném časovém intervalu navazováno a provozováno spojení mezi základnovou stanicí a větším počtem mobilních stanic. K tomu účelu slouží metody umožňující tzv. vícenásobný přístup (Multiple Access).

Máme-li pro daný radiokomunikační systém k dispozici určité vyhrazené frekvenční pásmo, můžeme použít některou z následujících základních přístupových metod:

- vícenásobný přístup s kmitočtovým dělením FDMA rozděluje přidělené frekvenční pásmo na dílčí subpásma, kterým pak přiřazuje jednotlivé komunikační kanály.
- vícenásobný přístup s časovým dělením TDMA vytváří v určitém konkrétním frekvenčním subpásmu časový rámec a jeho jednotlivé kanály pak přiděluje na principu časového multiplexu.
- vícenásobný přístup s kódovým dělením CDMA zpracovává datovou posloupnost na vysílací straně každého komunikačního kanálu procesem dalšího kódování dle unikátního kódovacího předpisu, který je záměrně odlišný od kódovacího předpisu všech ostatních kanálů. Signály všech komunikačních kanálů se tedy přenášejí ve stejném frekvenčním pásmu a bez nutnosti časového rozlišení. Na přijímací straně jsou pak od sebe jednotlivé komunikační kanály rozlišeny pouze na základě unikátního kódovacího předpisu, který byl použit pro jejich kódování.
- vícenásobný přístup OFDMA je kombinací časového a kmitočtového dělení. Dostupné zdroje jsou v tomto případě rozděleny v kmitočtové oblasti do subnosných a také zároveň v časové oblasti do několika časových intervalů. Jednotliví uživatelé pak mají přidělenu nejen jednu ale hned několik subnosných, a také určitý časový interval pro komunikaci.

Metody vícenásobného přístupu

V praktických aplikacích jsou často výše uvedené základní metody přístupu kombinovány (např. FDMA/TDMA).

Pro účastnickou radiovou komunikaci se nejčastěji vyžaduje tzv. duplexní přenos. Ve většině případů se pro každý směr přenosu využívá odlišného frekvenčního pásma a příslušná metoda pro vytvoření duplexní komunikace se označuje jako různopásmový duplexní přenos FDD (Frequency Division Duplex). V některých případech je však možné oba kanály příslušející témuž okruhu rozlišit na základě časového multiplexu, tj. dopřednému kanálu je přiřazen jeden interval v časovém rámci a zpětnému kanálu pak časový interval odlišný. Takový způsob vytvoření duplexního přenosu se označuje jako stejnopásmový duplexní přenos s časovým dělením TDD (Time Division Duplex).