2 Digitální účastnická přípojka VDSL2
2.4 Režimy přenosu dat koncového účastníka

Parametry bloku TPS-TC ve vrstvovém modelu koncového zařízení jsou nejblíže k účastníkovi a odpovídají svou funkcionalitou požadavkům dle typu datových přenosů koncového účastníka. V současných přípojkách VDSL2 podporuje blok TPS-TC tři režimy přenosu dat.

- Synchronní režim STM (Synchronous Transfer Mode). V tomto režimu pracují všechna koncová zařízení v části přístupové sítě synchronně v závislosti na DSLAM. Synchronnost znamená, že datové přenosy ve směru upstream a downstream se uskutečňují u všech koncových zařízení ve stejný časový okamžik. Výhodou tohoto způsobu přenosu je výrazné omezení rušení přeslechem na blízkém konci.
- Asynchronní režim ATM (Asynchronous Transfer Mode). Tento způsob přenosu zajišťuje zpětnou kompatibilitu se stávajícími přípojkami ADSL (tzv. duální VTU-R může pracovat proti ADSL DSLAM). Pro přenos dat se využívají buňky o konstantní délce 53 byte, které se podle druhu přenášeného obsahu vkládají do virtuální cesty a kanálu s příslušnými identifikátory VPI (Virtual Path Identifier) a VCI (Virtual Channel Identifier).
- Paketový režim PTM (Packet Transfer Mode) je určen pro efektivnější přenos toků, ve kterých jsou data účastníka zapouzdřována do paketů či rámců. Typicky se jedná o Ethernet rámce, rámce protokolu Point-to-Point či pakety MPLS (MultiProtocol Label Switching). Režim PTM je založen na standardech známých jako Ethernet in the First-Mile podle IEEE 802.3ah, konkrétně na řešení pro metalické přístupové sítě vycházející z 10-PASS-TS.

Přípojka VDSL2 může nad fyzickou vrstvou podporovat více nezávislých datových kanálů více služeb, které mají odlišné nároky na kvalitu služby. Typicky se může jednat o video přenosy, které je nutné prioritizovat před přenosy s běžnými daty. Data těchto služeb jsou přenášena dvěma nezávislými cestami (Latency Path) s nezávisle nastavitelnými parametry jako je hloubka prokládání a tím i velikostí zpoždění (Dual Latency), apod.

Kvalita služby je měřítko, jak hodnotit spokojenost účastníka se službou, za kterou platí, a kterou mu operátor poskytuje. Hodnocení služby je poměrně komplikovaný proces. Pro hodnocení se využívají různá kritéria. Počínaje například zcela objektivními technickými kritérii, jako je dosažená přenosová rychlost nebo zpoždění dat při přenosu, konče zcela subjektivními kritérii, jako je přehlednost vyúčtování nebo spokojenost se zákaznickou podporou.