3 Vysokorychlostní přípojky dle standardu G.fast
3.2 Využití fantomových okruhů

Fantomové okruhy se v minulosti používaly u dálkových telefonních vedení k zvýšení přenosové kapacity. Principem je navázání signálu do středů transformátoru dvou vedení a tím vytvoření dalšího okruhu. Využití tohoto principu je omezeno směrem k narůstajícímu kmitočtu nemožností precizního vyvážení symetrizačních transformátorů a dále narůstajícími přeslechy mezi základními okruhy a fantomovým okruhem. Uvedené jevy lze eliminovat potlačováním přeslechů pomocí modulace VDMT a tím dosáhnout např. sumární rychlosti až téměř 500 Mbit/s v každém ze směrů na délce kabelu 400 m.

Princip fantomového okruhu

Přenosové rychlosti pro vysokorychlostní systémy xDSL modelované na kabelu s délkou 400 m
Modelování pro délku kabelu 400 m | Frekvenční plán VDSL2 do 17 MHz | Frekvenční plán VDSL2 do 30 MHz
downstream [Mbit/s] | upstream [Mbit/s] | downstream [Mbit/s] | upstream [Mbit/s]
2 vedení plus fantom | 150 | 67 | 176 | 80
2 vedení | 166 | 92 | 226 | 118
2 vedení plus fantom s potlačováním přeslechů | 382 | 243 | 493 | 449

Mimo fantomových okruhů lze realizovat ještě tzv. superfantom pomocí 4 vedení. Tak lze získat celkem 7 okruhů: 4 základní, 2 fantomové a mezi nimi jeden superfantom.

Vedle fantomových okruhů se činily pokusy s přenosem v tzv. souhlasném módu, kdy jsou jednotlivé vodiče párů brány jako samostatné přenosové cesty. Vznikající silné přeslechy je možné kompenzovat také použitím VDMT modulace. Tímto řešením se ovšem připravíme o výhodu symetrických vedení, tj. značné odolnosti proti okolnímu rušení. Z důvodů značného vzájemného rušení mezi vedeními a okolím se proto tento způsob prakticky neujal.